La presència dels arbres a la poesia és tan vella com la mateixa poesia. L'analogia "arbre-persona" ha esta una constant al llarg de la història de la humanitat i a totes les llengües ha desplegat un bon nombre de comparacions, dites, etc. A casa nostra, "dormir com un soc", "fer-hi arrels", "estar a la figuera" o "ser fort com un roure"... en serien alguns exemples.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados