El text analitza l’apropiació del garibaldinisme, amb els seus valors de tradició i de mite, pel feixisme que se’n proclamà hereu i continuador. En aquest sentit, es subratlla com el feixisme incorpora en la seva ideologia i en la seva praxi tot element de la història i de la identitat nacional, ara actualitzats en el culte al feix. El feixisme presumí de personificar el mite garibaldí i intentà ajustar-ho a la moderna política de massa, aconseguint també que alguns descendents de Garibaldi s’apropessin al règim. El text posa en relleu que la incorporació del garibaldinisme al feixisme fou possible també per la seva mateixa naturalesa de sentiment passional i que aquesta mateixa interpretació fou compartida també pels sectors antifeixistes.
The text analyzes the stealing of the Garibaldi movement, with their values of tradition and of myths, by Fascists who proclaimed themselves heirs and those destined to continue its work. In this sense, it highlights how fascism incorporates every single element from history and national identity into its own ideology and praxis, even today with the addition of the cult of fascism. Fascism took pride in its personification of the myth of Garibaldi and has attempted to bring it into line with modern politics for the masses, even managing to bring some Garibaldi descendents closer to the regime. The text shows that the incorporation of the Garibaldi movement into Fascism was also made possible thanks to the same passionate feelings and those very same interpretations that were shared by branches of anti-fascists.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados