Resum: Aquest treball es proposa analitzar la reacció dels erudits valencians Benvingut Oliver i Joan Baptista Perales davant els postulats de la filologia romànica sobre el català en la segona meitat del segle XIX. A més, tractem de relacionar la posició d’Oliver i Perales amb altres erudits i escriptors del moviment reinaixencista i amb la consciència de comunitat lingüística compartida amb catalans, balears i nord-catalans. A partir de la meitat del Vuitcents els romanistes germànics funden la filologia romànica i constaten que el català és el nom de la llengua pròpia dels territoris de llengua catalana, diferent de l’occità i sense res a veure amb el llemosí amb què era conegut des de principis del segle xvi. Aquests postulats respecte a la identitat i el nom de la llengua catalana són ràpidament rebuts i acceptats a Catalunya; i a les Illes Balears i a la Catalunya del Nord foren rebuts positivament amb molt poques excepcions. Però no així al País Valencià, on només una minoria d’erudits com Benvingut Oliver i Joan B. Perales –entre d’altres– va acceptar i divulgar aquests postulats. Paraules clau: Segle XIX, Nom i identitat de la llengua catalana, Renaixença Valenciana, Benvingut Oliver, Joan Baptista Perales
Abstract: This paper analyses the reaction of the Valencian scholars Benvingut Oliver and Joan Baptista Perales against postulates on the Catalan Romance philology in the middle of the nineteenth century. Moreover, this work tries to relate Oliver and Perales position with others scholars and writers of the Reinaixença Valenciana movement and the awareness of linguistic community shared with Catalan speakers from Catalonia, the Balearic Islands and North Catalonia. From the middle of the nineteenth century the German romanists found the Romance philology. They established “Catalan” as the name of the language of the Catalan-speaking areas. Even this is different from Occitan and has nothing to do with Limousin, which was known by this name since the early sixteenth century. Regarding the identity and the name of the Catalan language, these assumptions are quickly received and assumed in Catalonia. Although in the Balearic Islands and North Catalonia they were received positively with very few exceptions. Whereas in Valencia, only a minority of scholars like Benvingut Oliver and Joan B. Perales –among others– accepted and disseminated these postulates. Keywords: Nineteenth century, Name and identity of the Catalan language, Valencian Renaissance, Benvingut Oliver, Joan Baptista Perales
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados