Pamplona, España
La herencia kantiana, reforzada con el historicismo de Dilthey, explica la constitución de la Filosofía de la Educación como interpretación de la acción y del pensamiento educativo, conformándose como “filosofías” de la educación. para abocar finalmente en una “filosofía de las filosofías de la educación” o filosofía analítica de la educación. Pero existe otra posibilidad: la Filosofía de la Educación entendida como filosofía práctica, al modo del saber ético en Aristóteles; es decir, un saber de la acción educativa constituido desde la formalidad teleológica o del fin.
L'herència kantiana, reforçada amb l'historicisme de Dilthey, explica la constitució de la Filosofia de l'Educació com a interpretació de l'acció i del pensament educatiu, conformant-se com "filosofies" de l'educació per abocar finalment a una "filosofia de les filosofies de l'educació" o filosofia analítica de l'educació. Però hi ha una altra possibilitat: la Filosofia de l'Educació entesa com a filosofia pràctica, a la manera del saber ètic en Aristòtil, és a dir, un saber de l'acció educativa constituït des de la formalitat teleològica o de la fi.
The Kantian legacy, reinforced by Dilthey's historicism, explains the constitution of Philosophy of Education as interpreting the action and the educational thought, as c(phi1osophies)) of education. They conclude as being ccphilosophy of philosophies of educationn or analytic philosophy of education. However, there exists another possibiiity: Philosophy of Education understood as practica1 philosophy in the ethical knowledge style found in Aristoteles, that is, a knowledge of educational action as established from teleological or final form.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados