¿ES POSIBLE TRATAR LA OBESIDAD? Tratar la obesidad es difícil; como toda enfermedad crónica, precisa un tratamiento continuado. Antes de iniciarlo, se debe realizar una historia clínica detallada, que recoja todas las enfermedades asociadas y una exploración física que incluya el cálculo del índice de masa corporal, la medida de circunferencias y de la presión arterial. Se practicarán unos análisis generales y, en algunos casos, una ecografía abdominal, un estudio del sueño y pruebas funcionales respiratorias.
El tratamiento ha de ser personalizado y se han de proponer unos objetivos realistas; es importante mantener el peso perdido. El primer objetivo es mejorar los hábitos alimentarios; no se ha de recomendar pautas muy estrictas, es suficiente con disminuir unas 500 kcal respecto a la ingesta total previa. Es esencial que las dietas sean variadas y que se respete el equilibrio nutricional y los aportes de vitaminas y minerales.
La actividad física favorece la pérdida de peso y tiene un papel muy importante en la prevención de la obesidad, sobre todo en la edad infantil, en el mantenimiento del peso perdido, en la reducción del colesterol LDL, en la prevención de las enfermedades cardiacas y en la mejoría de la sensibilidad a la insulina; además, favorece el mantenimiento de la densidad ósea en las personas que pierdenpeso, colabora a disminuir la presión arterial en los hipertensos y mejora el estado de ánimo.
El tratamiento farmacológico no se ha de utilizar de forma aislada; está indicado si el IMC es superior a 30 o si es superior a 27 y se asocia con diabetes mellitus, hipertensión arterial, dislipemia o síndrome de apneas del sueño. Se dispone de dos fármacos aprobados: orlistat (un inhibidor de la lipasa pancreática) y sibutramina (inhibidor de la recaptación de noradrenalina y serotonina).
La cirugía ha de reservarse para pacientes con obesidad mórbida y con complicaciones. Entre las técnicas utilizadas destacan las restrictivas (gastroplastia vertical anillada) y las derivativas (derivación gástrica).
ÉS POSSIBLE TRACTAR L’OBESITAT? Tractar l’obesitat és difícil; com tota malaltia crònica, requereix un tractament continuat. Abans d’iniciar-lo, s’ha de fer una història clínica detallada, que reculli totes les malalties associades i una exploració física que inclogui el càlcul de l’índex de massa corporal, la mesura de circumferències i de la pressió arterial. Es duran a terme unes anàlisis generals i, en alguns casos, una ecografia abdominal, un estudi del son i proves funcionals respiratòries.
El tractament ha de ser personalitzat i s’han de proposar uns objectius realistes; és important mantenir el pes perdut. El primer objectiu és millorar els hàbits alimentaris; no s’ha de recomanar pautes molt estrictes, és suficient disminuir unes 500 kcal respecte de la ingesta total prèvia. És essencial que les dietes siguin variades i que es respecti l’equilibri nutricional i les aportacions de vitamines i minerals.
L’activitat física afavoreix la pèrdua de pes i té un paper molt important en la prevenció de l’obesitat, sobretot en l’edat infantil, en el manteniment del pes perdut, en la reducció del colesterol LDL, en la prevenció de les malalties cardíaques i en la millora de la sensibilitat a la insulina; a més, afavoreix el manteniment de la densitat òssia en les persones que perden pes, col·labora a disminuir la pressió arterial en els hipertensos i millora l’estat d’ànim.
El tractament farmacològic no s’ha d’utilitzar de forma aïllada; està indicat si l’IMC és superior a 30 o si és superior a 27 i s’associa amb diabetis mellitus, hipertensió arterial, dislipèmia o síndrome d’apnees del son. Es disposa de dos fàrmacs aprovats: orlistat (un inhibidor de la lipasa pancreàtica) i sibutramina (inhibidor de la recaptació de noradrenalina i serotonina).
La cirurgia s’ha de reservar per a pacients amb obesitatmòrbida i amb complicacions. Entre les tècniques utilitzades destaquen les restrictives (gastroplàstia vertical anellada) i les derivatives (derivació gàstrica).
CAN OBESITY BE TREATED? Treating obesity is a challenge and like all chronic conditions it requires continuous therapy. Before starting therapy, a detailed medical history recording all associated diseases should be taken while physical examination should include calculation of body mass index (BMI), as well as circumference and blood pressure measurements. General investigations should be undertaken and, in some patients, abdominal ultrasonography, sleep study and functional respiratory tests should also be performed.
Treatment should be personalized and realistic and objective goals should be set. Maintenance of weight loss is important. The primary aim is to im prove eating habits; excessively strict regimens should be avoided and a 500 kcal reduction from prior total intake should be sufficient. A varied and nutritionally balanced diet ensuring adequate vitamin and mineral intake is essential.
Physical activity encourages weight loss and plays an important role in obesity prevention, especially in childhood. Exercise also helps to maintain weight loss, reduce lowdensity lipoprotein cholesterol, prevent heart disease and improve insulin sensitivity. Moreover, exercise helps to maintain bone density in individuals who lose weight, lowers hypertension and improves mood.
Pharmacological treatment should not be used in isolation; it is indicated in individuals with a BMI of more than 30 or in those with a BMI of more than 27 if there is associated diabetes mellitus, hypertension, dyslipidemia or sleep apnea syndrome. Two drugs have been approved: orlistat (a pancreatic lipase inhibitor) and sibutramine (a serotonin and noradrenalin reuptake inhibitor).
Surgical treatment should be reserved for patients with morbid obesity and complications. Notable among the options used are restrictive techniques (vertical banded gastroplasty) and bypass procedures (gastric bypass).
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados