Leioa, España
En este estudio se analizan las visitas de buen gobierno realizadas por los corregidores a las villas del señorío de Vizcaya entre 1495 y 1516 a través del ejemplo de Ondárroa y Villaviciosa de Marquina (actual Markina-Xemein) para conocer el funcionamiento de este mecanismo de control social con el que se supervisaba la organización de los concejos, la administración de la justicia, las cuentas, el abastecimiento, las obras públicas, los fraudes..., y los comportamientos deshonestos y pecaminosos. El corregidor, como agente de la Corona, al desempeñar esta función limitaba la autonomía del poder local y se inmiscuía en la vida municipal y en la de los vecinos con vistas a alcanzar el “bien e pro común” que estaba recogido en el marco legal y moral. De este modo la comunidad urbana podría vivir en paz, las actividades productivas desarrollarse y librarse del castigo divino por no tolerar comportamientos pecaminosos.
En aquest estudi s’analitzen les visites del Bon Govern realitzades pels corregidors a les viles del senyoriu de Biscaia entre 1495 i 1516 a través de l’exemple d’Ondárroa i Villaviciosa de Marquina (actual Markina-Xemein) per a conèixer el funcionament d’aquest mecanisme de control social amb el qual se supervi-sava l’organització dels concejos, l’administració de la justícia, els comptes, l’abastament, les obres públiques, els fraus... i els comportaments deshonestos i pecaminosos. El corregidor, com agent de la Corona, en desenvolupar aquesta funció limitava l’autonomia del poder local i s’immiscuia en la vida municipal i en la dels veïns amb vistes d’assolir el “bien e pro comun” que estava recollit al marc legal i moral. D’aquesta manera la comunitat urbana podria viure en pau, les activitats productives desenvolupar-se i alliberar-se del castic diví per no tolerar comportaments pecaminosos. Paraules clau: corregidor, capítols per a corregidors, control social, disciplina social, Bon Govern, bé comú, senyoriu de Biscaia.
In this study we analyse the visits of good governance made by the chief magistrates to the villas of the lordship of Biscay between 1495 and 1516. We take the examples of Ondárroa and Villaviciosa Marquina (currently Markina-Xemein) to unveil the functioning of this social control mechanism used to supervise the organisation of councils, the administration of justice, the accounts of the council, the supply of food, public works and fraud, in addition to dishonest and sinful behaviour. In this role, as an agent of the Crown, the magistrate limited the autonomy of local power and interfered in municipal life and the affairs of the local residents with a view to achieving the “common good” which was included in the legal and moral framework. In this way the urban community could live in peace, undertake their productive activities and be free of divine punishment for not tolerating sinful behaviour.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados