La grua Estontola, cansada d'estar quieta davant d'un edifici a mig construir, es posa a caminar. Reposant de dia i caminant de nit, se'n va cap al Pirineu. Tot allò li agrada tant que decideix quedar-s'hi. I al final arriba a ser alguna cosa més que una grua.
La protagonista d'aquesta història, la grua Estontola, treballa amb paletes, arquitectes, aparelladors i manobres en la construcció d'una casa de pisos. Un dia, tothom deixa d'anar a treballar; ella no entén què passa ni per què, tan sols sap que s'avorreix mortalment i, tipa d'ensopir-se, decideix anar a veure món.
Després de caminar molt i amb molt de compte de no espantar ni fer mal a ningú, troba un indret encantador als Pirineus i s'hi queda. Una heura, la planta més valenta de totes les dels voltants, la troba adient per enfilar-s'hi i a una parella d'esparvers els sembla fantàstica per construir-hi el niu.
La grua-arbre roman al Pirineu contenta i feliç d'haver descobert un món nou per a ella.
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados