L’article fa un recorregut històric pels plans de formació permanent del professorat d’infantil, primària i secundària a Catalunya. Centra l’anàlisi de l’evolució de la formació permanent en el tractament que els diferents plans de formació han fet de la figura del formador de formadors. Aquest element permet anar establint els aspectes que han suposat els moments de canvi. Es veu el progressiu distanciament de la formació de les universitats i la creixent institucionalització dels plans de formació. També s’exposa la dicotomia entre els objectius que es plantegen i l’escassa preparació i consideració que els plans atorguen a aquests professionals, deixant en un limbe poc definit les funcions, responsabilitats i atribucions que se’ls atorga
L’article fait un parcours historique des plans de formation permanente des enseignants des écoles maternelles, primaires et secondaires en Catalogne. Il centre l’analyse de l’évolution de la formation permanente sur le traitement que les différents plans de formation ont fait de la figure du formateur de formateurs. Cet élément permet d’établir petit à petit les différents aspects qu’ont constitués les moments de changement. On y voit le distanciement progressif de la formation des universités et la croissante institutionnalisation des plans de formation. Il expose aussi la dichotomie entre les objectifs qui sont envisagés et les préparation et considération faibles que les plans accordent à ces professionnels, laissant dans le flou les fonctions, les responsabilités ainsi que les attributions qui leur sont accordées
© 2001-2024 Fundación Dialnet · Todos los derechos reservados